År 1813, Wellington afventer ved den spanske grænse -
- og samler sine styrker for at invadere Frankrig.
Men hvilken vej går han, øst eller vest?
Ducos For pokker, det er Ducos.
Major Ross.
Godt skudt, Sharpe. Hvordan kunne De nå at lade?
- Jeg bluffede. - Hvad?
- Den er tom. - Rørende at De beskyttede mig.
Jeg havde intet valg, sir. De skal overlevere min brud i overmorgen.
- Nå ja, selvfølgelig. - Havde De glemt det.
Bliv ikke sur, jeg har vigtigere ting at tænke på end Deres bryllup.
Jeg har fundet general Calvets lejr.
Det skal Wellington have at vide.
General Calvet, jeg er major Ducos.
Jeg kommer fra Paris med ordrer fra kejseren.
Vil De have suppe, major Ducos?
Tak, general, jeg spiser suppe til middag, ikke til morgenmad.
Jeg spiser altid suppe, for at huske dengang jeg ikke fik suppe.
Kejseren vil vide, hvor Wellington har tænkt sig at angribe.
De følger mine ordrer, -
- hr. general.
I Rusland spiste vi mænd som ham til morgenmad.
Klar til inspektion, sir!
Okay, lad os gå i gang.
Vorter, sir!
Han bliver ved at klø dem.
Stop det eller vi skærer hånden af.
- Han har en stor byld på - Føj, kan man få det?
Han har fået
Syfilis? Hvorfor hvisker De, tror De ikke, jeg har set syfilis før?
Fandens også.
Okay, men hvad er der med Deres ansigt, Harper?
En lille nævekamp, sir, De skulle have set den anden.
- Hvad er der med Deres mund? - Mund?
Ja, åbningen mellem Deres hage og næse. Lad mig se.
- Forfærdeligt. - Den skal ud, Dan.
Den skal ud, Harper. Opsøg lægen. Træd af!
Kom så, fart på.
Patrick, hvad er der sket?
Jeg har ondt i en tand, frue.
Sharpe siger, den skal trækkes ud med roden.
Brug noget nellikeolie mod smerten og lidt brandy til natten.
- Tak, frue. Brandy er en god ide. - Ja.
- Og nellikeolie! - Ja, frue.
Vær ikke for hårde ved dem, Richard. For min skyld.
Hakker De allerede på mig?
Fra i overmorgen kan jeg hakke på Dem, så meget jeg vil.
Sir, lord Wellington vil se Dem.
Hallo?
Major Sharpe, De skal møde greven af Maquerre.
- Til Deres tjeneste. - Major Sharpe.
- Jeg har hørt om Deres mod. - Greven stammer fra Bordeaux.
Han er også fjende af Bonaparte Og loyal mod Bourbon.
Han kommer med et simpelt forslag.
Han mener, at Bordeaux er klar til at rejse sig imod Napoleon.
Hvis vi sætter vores styrker ind, Siger han, han kan starte et oprør.
Oprøret kunne lægge grunden for vores invasion af Frankrig.
Major Ross er ikke imponeret.
Udmærket forslag, men jeg har ikke hørt, at Bordeaux vil gøre oprør.
Med al respekt, major Ross, dine agenter ikke underrettet som mig.
Jeg fortæller jer mit folks følelser.
Det stærke had mod Bonaparte.
Vi burde se efter, Ross.
Jeg er enig, sir.
Med en lille styrke, prinsens frivillige med en officer -
- kan vi - Det er langt inde i Frankrig.
Men hvis vi havde en befæstet position, var det noget andet.
Hvad tænker De på at bruge?
- Deres borg. - Min borg.
Ja, den ligger godt ved havet.
Den ville være et fremragende sted at samle oprørsstyrkerne.
Giv os deres borg, greve, så støtter jeg Deres forslag.
Jeg ville give mit liv for min konge, men det er ikke så enkelt.
Min mor og søster der bor på borgen er erklærede støtter af Bonaparte.
De har overladt borgen til militæret.
- Hvem har befalingen? - Oberst Henri Lassan.
Han har 50 mænd, men 10 er nok. Borgen er så godt som uindtagelig.
- Så send en gruppe skytter med. - Nej, Sharpe.
Vi må lytte til greven. Uden slottet bliver det ikke til noget.
Jeg var måske for pessimistisk, det er længe siden, jeg boede der.
Jeg kan tegne et kort over slottet ud fra hukommelsen.
Med min hjælp og en stor styrke der ledes godt, kan vi måske gøre det.
Jeg er villig til at prøve.
Og det er præcis, hvad vi skal gøre.
- Træd af! - Ja, sir.
- Hvad synes De om ham, Ross? - Jeg ved det ikke, sir.
Men selv hvis han er en tåbe, så behøver vi ham.
Calvets tropper er 150 km væk.
Calvet? Så truer han flanken, hvis vi går mod Toulouse.
Godt vi kan få ham væk.
- Så er ballade i Bordeaux perfekt. - Ja.
Men hårdt mod dem vi sender.
Sharpe vil gerne, forfrem ham til oberst.
- Nej, jeg har valgt min kommandør. - Hvem?
Oberst Horace Bampfylde, en nytilkommen.
- Han er i 20'erne. - Lidt ung, sir.
Bampfylde er en ung oberst, fordi hans far en en gammel general.
Jeg giver ham en god stilling og hans far støtter os på vej til Paris.
Tag en brandy, Ross.
- Godaften, Smithers. - Sir, den her vej.
Jeg har et bord til Dem herovre.
Tænk ikke på det, sir. Uden Dem havde jeg mistet begge to.
- Skal vi begynde med sherry, sir? - Tak.
Smithers! Jeg kunne ikke få det bord, men De gav det til en major.
Undskyld Bampfylde, men det blev arrangeret for flere dage siden.
Frækt!
- Bampfylde, Frederickson. - Til tjeneste, sir.
Lad mig præsentere, greve Maquerre, personlig gæst af Wellington.
- Greve. - Oberst.
Sid ned, mine herrer.
- Har De set meget kamp? - For meget.
For meget? Det lyder kedeligt. Selv kan jeg ikke vente.
- Kalder De det her Bordeaux? - Jeg skal se, hvad jeg kan gøre.
Og De gav os forkerte glas.
- Din idiot, din tåbe! - Sir, der er damer til stede.
Jeg troede, det betød, at der også ville være gentlemen til stede.
Opblæste unge.
Det var godt formuleret, synes jeg.
"Hvis der er damer til stede, skal der også være gentlemen."
Ikke dårligt for en, der er kommet op fra geleddet.
Det vi kalder en"bon mot", godt sagt.
Af ham? En opkomling? Frækt!
Han vil nok imponere damen, sir Henry Simmersons niece.
Simmerson fra hestegarden? Du godeste.
- Hvad laver hun med ham? - Kvinder finder ham meget attraktiv.
Pyt med vinen. Kom med en brandy, hurtigt.
Sæt Dem.
For sidste gang, sir, jeg vil bede Dem dæmpe stemmen.
Godaften, frøken, det piner mig at se Dem i sådant selskab.
Da jeg vist har forulempet Dem, vil jeg give Dem oprejsning.
Oprejsning? Hvad mener De?
Jeg mener, at vi to skal gå ud for at duellere.
Vær ikke dum, sir.
Hvis Wellington opdager det, bliver De sendt hjem.
Wellington har sine regler, jeg har mine.
Hvad skal der til, før De vil? Vini ansigtet? Palmer, de er sekundant.
- Modstanderens navn? - Sharpe, 95. skytteregiment.
Prinsen af Wales' yndling?
Var det ikke ham, der skød tre dragoner og reddede Wellingtons liv?
Ham der tog ørnen ved Talavera?
Må jeg træde ind?
Oberst Bampfylde er ny i Spanien.
Feltmarskal Wellingtons regler om duellering er strenge, sir.
Naturligvis.
Major Sharpe, jeg vil bede Dem undskylde, hvis jeg har stødt jer.
En duel med Deres nye overordnede er ikke en god ide.
Undskyldningen er accepteret sir.
Godaften.
Min nye overordnede.
- Jane, Jane, det er mig. - Stille.
For fanden, jeg er ved at blive for gammel til det her.
Kan vi gå i seng nu, Jane? Jeg skal tidligt op i morgen.
Hvorfor det, major Sharpe?
Det er faktisk sådan, at jeg skal giftes.
Alt det her slutter, for i morgen vender jeg et nyt blad.
I morgen -
- gryr den nye dag.
- Det lyder som poesi. - Det er det også.
Det er Milton.
Milton kan rende mig.
Tager De, Richard Sharpe, Jane Gibbons til hustru, -
- i kærlighed i medgang og i modgang, til dødes jer skiller.
Ja.
Tager De, Jane Gibbons, Richard Sharpe til din ægtemand -
-i kærlighed i medgang og i modgang til døden jer skiller?
Ja.
Ringen.
Jeg erklærer jer nu for rette ægtefolk at være..
Til døden os skiller.
- Jane, du er varm. - Vrøvl.
Det gik bare hedt for sig i nat.
Richard, tag lagnet med til Ross. Feltlægernes er så beskidte.
Det gør ingen forskel for Ross, så syg er han.
Vil du ikke nok, Richard, jeg lovede.
Okay.
- Jeg kommer tilbage og siger farvel. - Det skal du ikke.
Vi har allerede sagt farvel.
Jeg vil ikke se dig igen, før du er sikkert tilbage i sengen med mig.
- Nej! - Lad mig komme med.
Bampfylde har sin egen sergent, De skal blive her.
Desuden har De en kanonkugle i munden.
Så det er fint, at De følger efter mig, for jeg skal til feltlægen.
Hæng på.
De kæmper beskidt, ja De gør.
Han har feber, De bør ikke gå ind. Med mindre De ønsker at dø.
Hvad med Dem?
Jesuitbark, vi kalder det kinin. Det er sin vægt værd i guld.
Det her har jeg gemt til mig selv, hvis det værste skulle ske.
- Hvor slemt er det? - Jeg har gjort mit bedste.
Rødt flannel, åreladninger, krudt og brandy, han brækker sig.
Jeg kan ikke gøre mere.
Jeg vil gerne have Dem til at se til min kone, jeg tror, hun har feber.
Kedeligt at høre, major. Men det overrasker mig ikke.
- Hun kommer her ofte. - Jane? Har Jane været her?
Hun kommer med frugter og rent sengetøj.
Lader De hende komme her?
De ægtede hende. Man kan ikke ændre kvinders beslutninger.
Undskyld.
Hun vågnede syg. Hendes hud er som brunt papir varmet over ild.
- Starter det sådan. - Måske.
Det er ofte sådan, man ved inden et døgn, om det er alvorligt.
- Jeg har ikke et døgn, jeg skal ud. - Så må De sige farvel.
- Jeg skal se hende. - Hun har feber, De bliver smittet.
Så bliver soldaterne smittet, skal de gå i kamp med feber?
- Kan De ikke køre hurtigere? - Vi har tung last, sir.
Det har De også.
Ved Gud!
Ved Gud, jeg har fået en sten i støvlen.
Kolonne, holdt!
- Feber? - Udmattelse, sir.
Læg ham på vognen.
Min far siger, pisk kurerer udmattelse.
Fremad!
- Vil De have et hvil, Robinson? - Det må De gerne, Reilly.
Tak, Jack.
Sir.
- Hvad er der med ham? - Udmattelse, sir?
- Det ser mere ud som feber. - Hvordan ser De det?
Det finder man nemt ud af.
Stik en nål i øjet på ham, hvis det er feber, mærker han intet.
Hvor er jeg?
De er i krig, Reilly. Vi to står overfor hinanden.
De og Robinson har vagt i aften, i morgen og i overmorgen.
Når det er gjort, kan I kende forskel på feber og udmattelse. Fald ind!
Tror De, han ville stikke en nål i øjet på mig?
Han havde ingen nål. Han ville have brugt bajonetten.
Jeg så en pige malke en tyr Hvem er så en tåbe?
Jeg så en pige malke en tyr Hvert et tag fyldte en spand
Har ingen sat mit telt op?
- Tag lidt suppe, sir. - Er der ingen te?
Hvis Harper var her, havde han haft teltet oppe og teen klar.
- Ham oberst Bumfield, sir - Bampfylde.
Han drikker te ved sit bål i dette øjeblik.
Tak, det er fint.
Gud, hvor smager det godt.
- Hvorfor er De stadig menig? - Det er min major, Sharpe.
Han sørger for det, sir.
Hørte De det, Palmer, idioten Sharpe igen.
Jeg sagde, jeg havde ondt i en tand og han ville pudse lægen på mig.
Men jeg behøvede kun nellikeolie og lidt brandy.
Det lykkedes mig at finde olien.
Jeg har en flaske brandy. Fytch, tag flasken i min taske.
Jeg sværger, jeg dræber ham.
- Kun til medicin. - De er en god mand.
- Harper, hvorfor gemmer De Dem? - Hvor vover De at skræmme ham?
Gemmer? Hvad mener De med det?
- Han er vel en af Deres mænd? - Ja, sir.
- Om forladelse, sir. - Godt.
- Hent sengevarmeren, Harper. - Sengevarmeren? Ja, sir.
Jeg benytter også disciplin, Sharpe, men ikke terror.
- Kortene er klar, sir. - Fint.
- Vil De se dem? - Læg dem på kisten.
Major Sharpe, må vi få Deres opmærksomhed?
- Hvad ønsker De mest, Robinson? - En kvinde.
- Og De? - Noget at drikke.
- Jeg ville give sprut for en kvinde. - Og jeg en kvinde for sprut.
Det er derfor, vi er venner, vi deler alt.
- Hvem der? - Ven.
Passer, min ven.
Godt arbejde, Maquerre. Førsteklasses kort.
Nu må jeg kunne finde vej om borgen i mørke.
Tid til at sove.
I morgen er vi inde i borgen.
"I morgen gryr en ny dag"
Te. Tak, Patrick.
De behøver ikke takke, sir. Det er mig en fornøjelse.
Kommer De til at savne hende?
Ja.
Hun skal nok klare sig, det skal hun nok.
Ja.
Hvem der?
Passer, ven.
Hørte De noget, Reilly?
Reilly Reilly!
- En fransk patrulje? - De ville have stjålet hestene.
Vær ikke dum, vi er i Frankrig. Enhver bonde kan være en fjende.
Fortsæt.
Vil De sige noget, Robinson?
Held og lykke, Reilly.
Jeg giver en drink.
Jeg har en djævelsk tandpine, Reilly. Jeg behøver den mere end dig.
For fanden.
Kolonne, holdt!
Major Sharpe! Her er den.
- Kikkert, Palmer. - De behøver ingen kikkert.
Her ligger slottet, det er franskmændenes hovedvej.
Vi deler os her.
Sharpe, de tager skytterne med til vejen til Bordeaux.
Maquerre siger, at med lidt held kan I stoppe forstærkninger.
Imens angriber jeg og prinsens frivillige borgen.
- Vil De ikke have vores støtte, sir? - Fanden tage Dem, Sharpe.
De har fået Deres ordrer, hvad hænger De her for?
Frederickson, saml skytterne!
60. skyttekompagni, klar til march!
Skytter, marcher! Venstre om.
Prinsens frivillige, gør klar til at rykke frem.
- Sergent. - Kompagni, fremad march!
Hold geleddet.
Hold jer sammen! Fremad.
- Aux armes. - Aux armes!
Vær modige! Dette er en dag for helte.
Fermez les volets, Catherine.
Hold geleddet!
Skyd!
- Sergent? - Fortsæt!
Kom så!
Bampsfylde er ingen soldat, snarere en slagter.
Om forladelse, sir.
Stigerne kan ikke nå.
Arme stakler.
Hold stigerne. Hold stigerne.
Gud, vi skal dø.
- Vi bør trække os tilbage, sir. - Hvis De synes, ja.
- Giv ordren. - Vi trækker os tilbage!
Tilbage!
Mændene er rastløse, sir.
Jeg ved det, vi har noget at hævne.
Jeg skal derind, Frederickson. Jeg ved ikke hvordan, men jeg skal ind.
Rolig, kammerat. Sådan.
Vi var uheldige i dag, oberst. Men det kan gå bedre i morgen.
Hvad mener De med det?
Vores opgave er ikke at tage slottet men at starte et oprør.
Så Wellington får modet til at komme efter Dem.
Hvordan ved De, at folk her er klar til at gøre oprør mod Bonaparte?
Jeg rider til den nærmeste by og tager borgmesteren med mig.
De vil blive tilfreds.
Vil De gøre det?
For min skyld?
Gud velsigne Dem, greve.
- Vi har brug for blod. - Blod, ja.
I tænker på min tand. Det vil jeg ikke være med til.
Den skal alligevel ud.
Men I er ikke læger og I har ingen tang.
Hvilket slags menneske går rundt med en tang på sig?
Jeg samler på franske tænder.
I England skal jeg have lavet et helt sæt.
Så gør vi det, tag tøjet af ham.
- Giv mig en drink, hurtigt. - Brandy.
- Ikke for meget. - Det er ikke Deres tand.
- Skal jeg? - Dem? Han kan gøre det.
De tager bare en ekstra til Deres sæt. Jeg har gode tænder.
- Bortset fra den her skiderik. - Tag fat og drej.
Ikke trække. Tryk ned på tanden og vrid mod venstre -
- og så mod højre og træk den så ud.
Okay.
Åben munden.
- Undskyld, den gled, - Lad mig.
Dem? Jeg kan selv gøre det.
- Kom så, Pat, træk. - Kom så.
Træk den ud. Kom så.
Kom så, Pat. Ud med den.
Træk, Pat, træk.
Læg ham på båren.
Lad være at spilde det, spyt det ud på brystet.
Sådan.
Hvem der?
Hjælp os, vi er ryttere fra Westfalen.
Vi har en såret mand.
Hvad er der sket?
Vi var i byen, da briterne kom. Vi var bare en lille patrulje.
Vis mig den sårede.
Luk op.
Vi er inde.
Smid våbnene, vi er englændere.
Blæs i hornet!
Det er vores horn, det blæser til samling.
Nogle af vores mænd er kommet ind.
Sergent Waters, saml mændene.
Indstil skydningen! Indstil skydningen. De har overgivet sig.
Tag deres våben.
Jeg er oberst Lasson, vi overgiver os til Dem.
Jeg er major Richard Sharpe, jeg accepterer jeres overgivelse.
I englændere kan ikke slås fair, I snød jer ind på slottet.
Sådanne tricks er acceptable, det kaldes "krigens regler."
Det er lige meget. Vi ville aldrig synke så dybt. Det er fejt og
- Lumskt? - Ja, lumskt.
De taler godt engelsk, frøken. Sig at jeres mænd er frie til at gå.
Frie til at gå?
- Tager De ikke fanger? - De er frie til at gå.
De må også gå.
Min mor, madame Maquerre, ligger syg med feber.
Hun er døende og kan ikke røre sig.
Jeg vil gerne blive her hos hende, hvis det er muligt?
Kom så, gutter.
- De kan blive, mademoiselle. - Tak.
- De kan beholde sværdet, sir. - Tak, major Sharpe.
Når mine mænd har smidt våbnene, drager vi af sted.
Afsikre tonet.
Til side.
Hvad fanden sker der her, de overgiver sig og trasker rundt?
- De har ikke taget hans sværd. - Han fik lov at beholde det, -
- sir.
Hvis vi fængsler dem, må vi bevogte dem døgnet rundt.
Med de sårede har vi ikke ressourcer til det, sir.
Okay. Send dem af sted, de kan vende tilbage til Deres opgave.
Jeg har kommandoen her.
Kom så, drenge.
Sød pige. Jeg har aldrig haft en fransk pige før. Alting skal prøves.
- Mademoiselle? - Monsieur.
Det ville være en ære, hvis De ville spise med mig.
Farvel, monsieur.
De har delt deres styrke igen.
Sharpe spejder, han kommer snart tilbage.
Det var bedre, hvis han kom tilbage til et tomt slot.
General Calvets lejr ligger 80 km mod øst, bed ham komme straks.
En fransk transport, et godt mål.
Frederickson, tag halvdelen af mændene ned bag den væg.
Jeg tager resten med ned i grøften, Så får de Krydsild.
Harper, gå ind i det der hus. Giv dem en salve, når de kommer.
Så er det på dem. Af sted.
Gå til Deres post, Robinson.
Ja, sir.
Brigitte!
- Mand? - Nej, far.
Godt Maquerre, er det borgmesteren? Bonjoun>
- Monsieur. - Han taler engelsk, sir.
Gudskelov, jeg er oberst Bampfylde.
Kommandør over de britiske tropper i Bordeaux.
De kan tale med mig som med Wellington selv.
Jeg kan se, de er dygtig. Som borgmester har jeg også kommando.
Jeg har kommando over alle civile i området.
Vi er klar til at gøre oprør mod tronraneren Bonaparte -
- og erklære vores loyalitet til kong Louis Philippe af Bourbon.
Det vil glæde Wellington.
Med al respekt, jo før jo bedre.
- Hvad tænker De på? - Rygtet om oprør har nået Calvet.
Han er allerede på vej hertil.
- Hvad forslår De, vi gør? - Bed Wellington skynde sig.
Skal jeg rejse hjem?
Vi havde to opgaver, at forberede et oprør -
- samt at indtage borgen. De har udført begge to.
Vend hjem som helte.
Det lyder godt. Hvad sker der med major Sharpe?
Major Sharpe var ude for hvordan siger jeg det et uheld.
I går stødte han ind i Calvets elitetropper.
Jeg er ked af at sige, at der ikke var nogen overlevne.
Du godeste. Vi må vist hellere komme af sted, Maquerre?
Inden I går, må I ødelægge forsvaret. De må ikke blive fjendens.
- Ja, De har ret. - Og beslut Dem om de sårede.
Vi når ikke tilbage med dem.
Vi må efterlade dem her. Hvad siger Wellington til det?
Min søster Catherine vil passe dem som krigsfanger.
- Ja, bestemt. - Det lyder rimeligt.
Mange tak, min herre. Tilbage til Wellington.
- De støtter mig vel, Maquerre? - Selvfølgelig, sir.
- Lad mig sige farvel til min mor. - Naturligvis.
Hvor vover De?
En forræder der samarbejder med briterne.
Forræder eller ej, så er jeg stadig din bror og hendes søn.
Jeg skammer mig over at være Deres søster.
De vil snart forstå.
Læg an.
Kan I se soldaterne. Vi skal dræbe dem.
De skal ikke løbe med besked.
Rolig nu. Skyd!
Skyd!
Kom så, gutter!
Hold stillingen, Robinson. I andre følger mig.
Holdt, stop!
Indstil skydningen. Det er nok.
Stop, Patrick.
Okay, gutter, til godset.
Guld?
Har De nøglen. Så tager jeg den med hånden.
Hvad er det for noget? Tobak?
Jesuitbark.
Det er kinin.
- Han er læge. - Tag det fra ham.
Vogt det med Deres liv.
Sikke en skat, Voltaire.
Har nogen set Robinson?
Will.
- Robinson. Er Du katolik, Robinson? - Nej, hvorfor spørger De?
- Så skulle De få lov at skrifte. - Tag en tår alligevel.
- Det gør mig ondt, Frederickson. - Gode Gud, ikke for det her.
En stram knude, bræk hans nakke så han ikke skal lide.
Undskyld Robinson, hvis jeg ikke hænger Dem, hænger Wellington mig.
- Nej, Sharpe, lad være! - De kender reglerne.
Folket er på vores side, voldtægt vender dem imod os.
Derfor hænger Wellington dem.
Det er kun voldtægt, hvis hun siger det. Spørg hende, sir.
Okay.
- Harris. - Sir!
Ville De gerne elske med ham?
Oui.
Der ser De, sir. Hun er tilfreds, sir.
- Nej. - Det er hendes far ikke.
Giv mig guldet, Frederickson.
Harper, tag Robinson med om bag laden.
- Lær ham ikke at tage sig friheder. - Sir!
Harris, spørg ham, om han er klar til at gøre oprør mod Bonaparte.
Så meget for greve Maquerres oprør.
Det er det skide fort.
Der er en grav her.
Hvor pokker er alle henne?
- Hvor er Bampfylde? - Hvorfor er porten sprængt?
Sir. Sårede, sir.
Frederickson, få lægen herop.
Her.
- Maquerre sagde, De vart død. - Gjorde han det?
- Hvor er Bampfylde? - Rejst.
Maquerre kom med borgmesteren og sagde, de ville begå oprør.
Bampfylde rejste for at give Wellington de gode nyheder.
- Hvorfor sprængte han porten? - Maquerre overtalte ham.
Han ville ikke have borgen til at falde i de forkerte hænder.
Mine hænder.
Manden der vat med Maquerre, hvordan så han ud?
Han havde et ansigt som en død fisk. Runde briller.
Han lignede ikke en borgmester. Han lod til at give Maquerre ordrer.
Ducos.
Så er Calvet ikke langt væk. Han kommer hertil før Wellington.
- Vi kommer til at dø her, Sharpe. - Nej, vi gør ikke.
Tag kuglen ud.
Han siger, den sidder fortæt på pulsåren.
Tag den ud. Hvis han dør, så dør De også.
De var stærk, Palmer. De var stærk, min søn.
Mange tak, Sharpe.
Nå?
- De har vandet krudtlageret. - Det er som grød.
- Hvad har vi? - 18 skud per mand, sir.
18 skud
Vores eneste chance er at lade dem komme ind.
Lad være at reparere porten.
Vi lukker dem ind i gården og prøver at skræmme dem med at par salver.
- Og hvis vi ikke kan stoppe dem? - Andre forslag?
Vi kan rejse og fortælle Wellington, hvad Bampfylde har gjort.
- Han hænger ham med det samme. - Jeg bliver her.
- Hvorfor det, Harper? - Jeg har ondt i en ny tand.
Jeg vil ikke miste en tand mere, jeg prøver kræfter med general Calvet.
Undskyld, sir. Miss Catherine vil se Dem.
Okay.
Min mor har feber og er døende.
- Det gør mig ondt. - Jeg har ondt af Dem.
Jeg har hørt, at Deres kone også er døende af feber.
Det var derfor, De ville have kinin, til Deres kone.
Ja.
Det er svært for mig at bede en engelsk officer om en tjeneste.
Jeg skal, for hendes skyld.
Det er ikke sandsynligt, at De ser Deres kone igen, Calvet er på vej.
Rejs nu og red Deres kone.
Jeg er ked af det, det kan jeg ikke. Jeg må gøre min pligt.
Pligt overfor hvem? Bampfylde, der efterlod sine sårede her?
Min pligt overfor Wellington. Jeg skal holde borgen, til han går frem.
Gud, invasionen af Frankrig er begyndt.
- Det er begyndelsen på enden. - Jeg bliver nødt til at gå.
Vent lidt. Hvis de bliver, så dør De. Hvorfor giver De ikke mig kininen?
Sæt Dem i mit sted.
Hvis jeg giver Dem kininen, siger jeg til mine mænd, at de skal dø.
Hvad ville De gøre i mit sted?
Jeg ville gøre som De, beholde kininen og håbe at se min kone.
Hvis hvem vi er. Et trefoldigt leve for Wellington. Hip hip:
Hurra, hurra, hurra.
- Har De stadig æsken? - Ja, sir.
Giv den til Harris og send ham op til Maquerres værelse med den.
- Er det en ordre eller et ønske? - Det er mig, der siger det.
Vil De ikke gemme lidt til Deres kone, sir?
Fandens også.
Blod, mine herrer, snart skal vi se blod. Jeg er født til det her.
Jeg er din Og du er min
ingen skal skræmme dig Vi skal forenes i ægtepagt
Gifte skal vi blive
Det er ovre i morgen. Så kan De vende tilbage til hende.
Ja.
Medicin, mor, medicin.
- Tak, Pat. - Jeg tænkte
Det kunne være langt værre.
Hvordan fanden kunne det blive værre, Pat?
Vi kunne være foruden te.
Er han god, denne Sharpe?
Han er bare heldig.
Når Napoleon vælger generaler, spørger han ikke, om de er gode.
Han spørger, om de er heldige.
Han har 50 mænd.
Jeg har mange flere, men de er så grønne som salaten her.
Den engelske oberst ødelagde krudtet, de kan ikke skyde længe.
De har gjort det godt, for en adelsmand at være.
General, min mor er døende.
Må jeg hente hende inden kampen?
- Lader Sharpe hende gå? - Bestemt.
- Han er blød. - Fint.
I morgen går De og Ducos ind under et hvidt flag.
Han dræber mig.
Under et hvidt flag?
Så er han altså ikke helt så blød.
- Hvad laver De, Robinson. - Støber kugler og maler krudt.
Så kan den række 360 meter i stedet for 180 meter.
- Hvorfor ikke vente på dem? - De løber og er svære at ramme.
Længere ude tager de ikke dækning og er lettere mål.
- Man siger, De er den bedste skytte. - Det vil jeg mene, sir.
Hørte De det, Hagman? Han er brigadens bedste Skytte.
Jeg har hørt det, sir.
Lad være at male det for fint, så sprænger det hovedet af Dem.
Så ved ingen, hvem der er den bedste. De eller jeg.
Major Sharpe. Min mor har det bedre, feberen har lagt sig.
Det var godt.
Jeg er en god fransk kvinde.
Hvis jeg var en mand, ville jeg have været soldat.
Så ville jeg have svoret loyalitet til kejseren.
- Jeg forstår. - Men jeg er ikke soldat.
Så jeg kan fortælle Dem noget.
- Hvad, mademoiselle? - Kælderen er fuld af østersskaller.
Brænd dem.
Østersskaller?
Hvad sker der, når man brænder østersskaller?
Der kommer vel aske.
Jeg er opvokset blandt fiskere, de brændte tit østers.
- Hvorfor? - Til at kalke husene.
Der frigøres kalk, det kan blænde folk.
- Jeg kan ikke sove. - Det kan jeg heller ikke.
- På grund af kampen? - Nej, fordi De sidder på min seng.
Jeg kunne ikke sove på grund af Dem.
- På grund af mig? - Ja, De reddede min mors liv.
Jeg lå og tænkte på, hvordan jeg kunne betale dem.
- Jeg kan betale med sølv eller - Guld?
Nej, med min dyd.
Jeg ved, De ikke vil tage imod penge.
Jeg vil en dag træffe en, jeg elsker, men det er en anden gang.
For Dem er der ikke en anden gang, så jeg må betale Dem nu.
Catherine, De er en sød pige, men De tog vist fejl.
Tog fejl?
De sagde, man kan betale mænd med hygge eller med guld. De tog fejl.
- Jeg vil have guld. - Frem for min dyd?
- Tag det ikke personligt. - Personligt?
Dit monster.
Dit engelske monster.
Det var tæt på, Sharpe. Hvis hun kom tilbage, havde du ikke klaret det.
- De kommer med hvidt flag. - Hvad gør vi, sir.
Sæt et flag op.
Så De viser endelig Deres sande kulør?
- Aristide, Napoleons uniform? - Jeg har båret den skjult i 15 år.
- Jeg har skjult det selv for jer. - I alle disse år, Aristide.
De løj for os. Alle disse år er gået tabt.
- Det er ovre. Vi er på samme side. - Nej, det er vi ikke.
Lad mig hente min syge mor og min søster. Overgiv jer.
General Calvet lader jer gå.
- Alle sammen? - Ja...
Bortset fra major Sharpe.
- Ducos vil have ham til at blive. - Hvorfor?
Lader De Deres mænd redde livet, lader De dem i det mindste tale?
Sif hvad I mener.
Et spørgsmål. Dræbte De Reilly?
Jeg var tvunget til at forlade lejren en nat og han antastede mig.
Jeg havde intet valg.
- Hvad siger De, Robinson? - Vi kæmper til sidste mand.
Det er nok bedst, hvis De går nu.
Og min mor og min søster, får De lov at følge med mig?
Tag Deres mor og søster med.
Nej, vi bliver.
Catherine, De ved ikke, hvad De siger.
De kan ikke tale for mor.
Aristide, De har været væk hjemmefra for længe.
Vi kender Dem ikke længere, De er en fremmed.
Det er mit sidste ord.
Catherine, jeg har altid elsket Dem og mor.
Jeg tror ikke på Dem.
Jeg tror ikke, De ved, hvad kærlighed er, Aristide.
Ellers havde De ikke ladet os være alene så længe.
De ville ikke have løjet for os i så mange år.
Hvorfor gjorde De det og for hvem, for Bonaparte?
Det er ovre, Aristide.
- Au revoir; Maquerre. -Au revoir: major Sharpe.
De ville have gjort det samme i mit sted.
Det er muligt, men jeg havde ikke håbet på en lykkelig slutning.
De må være en mand, Maquerre.
Jeg ændrede min klasse, jeg steg i graderne.
Jeg kan gå ind i Officersmessen, men det vil nok ikke glæde dem.
Jeg forventer ingen applaus. Det samme gælder drengene.
Vi kan drikke te, men jeg er ikke en af dem.
Man ligger, som man redder, Maquerre, og man klager ikke.
Deres problem er, at De ville have alt.
De ville være spion i årevis og så komme hjem bagefter.
De ville have alle til at komme og sige, hvilken helt De er.
Sådan fungerer verden ikke, Maquerre. Bonaparte er den, De har tjent.
Han giver Dem måske en medalje. Måske ikke.
Og jeg? Næste gang jeg ser Dem uden et hvidt flag, skyder jeg Dem.
Klar, mine børn!
Nu!
Fandens også.
De er en god Skytte, Robinson. Den næstbedste i brigaden.
Flot Ducos. Se mine skræmte mænd.
Porten står vidt åben.
Der er kun en vogn i vejen.
Fint. Jeg hader stiger og lange belejringer.
Det bliver blodigt, men kort.
Brigade, en avant marsch!
Vive la France!
Vi affyrer fem skud, hverken mere eller mindre.
Skyd officerer og befalingsmænd.
Når I så tæller jeres ammunition, skal alle have 13 skud tilbage.
Brug de fem frit.
Vive la France.
Vive la France!
Snart er det min tur.
Sir!
Hurtigt.
Vive la France.
Form rækker ved porten.
Anden række her. Form rækker!
Stil jer ved mig.
Skyd!
Læg an! Skyd!
Tredje række, læg an! Skyd!
Læg an, skyd!
Første række, læg an! Skyd!
Skyd!
Læg an!
Læg an, skyd!
Ind på række.
- Fremad. - Geværerne er tomme, sir.
Holdt.
Min kære Gaston, var det slemt?
- Slemt, general. - Lige så slemt som i Moskva?
Ja.
Så var det skidt.
Angrib igen, Calvet.
Wellington er på vej.
Meddelelse fra Soult. De skal marchere til hans støtte straks.
Han vil vide, hvor De var, da Wellington angreb hans flanke.
Flanke? Hvor er den?
80 km mod øst.
Hvor vi var?
Hvis De var blevet, kunne De have støttet Soult. Hvorfor rykkede De?
Hvorfor rykkede vi, Ducos? Hvorfor rykkede vi!
Calvet er på vej væk.
- Hvor skal han hen? - Sendebud fra Wellington.
- Hvad siger han? - Han passerer 80 km øst herfor.
Øst? Det er derfor, vi er her, vi er lokkemad.
En forbandet lokkemad efterladt her til at dø.
Vi må hellere drage hjem og fortælle vores side af historien.
Kom så, sir, lad os komme hjem.
Vi skal hjem. Vi skal hjem, drenge.
Sir, jeg har fundet en genvej.
Hvad venter De på, kaptajn? Jeg vil se min kone.
- Jeg vil se min kone inden - Major Sharpe.
Me ror', ta k.
Farvel, frøken.
Jeg så til, at de sårede havde det godt og rejste hjem over fronten.
- Hvordan var oberst Maquerre? - Jeg kan ikke rose ham.
På trods af mit ønske insisterede han på at blive og anspore oprøret.
- Og major Sharpe. - Han plyndrede en transport.
Men borgmesteren sagde, han faldt i baghold og tabte slaget.
Jeg antager, at han er død eller har overgivet sig.
- Vi kan spørge ham. - Hvad mener De, sir?
Mylord.
Sir, i overensstemmelse med hærens regulativer -
- ønsker jeg at anklage Bampfylde for fejhed ved mødet med fjenden.
For at overgive borgen, efterlade sårede og konspirere med greven, -
-som er spion for Bonaparte.
At flygte fra sine pligter og bebrejde Sharpe.
Jeg vil tilføje, at Sharpe tog sig af de sårede.
Det lykkedes ham at forsvare borgen mod et angreb fra general Calvet.
Og han bragte os alle sikkert hjem.
- Var det alt, kaptajn Palmer? - Næsten.
Wellington, kaptajn Palmer overfaldt mig.
- Han angreb en overordnet. - De er ikke længere overordnet. Ud!
Sir.
Bampfylde, De er under arrest inden krigsretten. Overgiv Deres sværd.
Mylord. Sharpe.
- De ser godt ud, sir. - Tak, Sharpe.
Lægens kinin hjalp?
Nej, det var den brandy, din kone kom med hver dag.
Den brandy min kone
- Er hun stadig - Hun har det fint. Hun venter Dem.
- Hun er hos de sårede. - Sir.
Jane!
Kære Gud. jeg troede, jeg havde mistet dig.
Jeg troede, jeg havde mistet dig.
Når De er færdig med at spilde min assistent tid
Jane, jeg skal amputere en fod og nogen skal holde manden i hånden.
Han gik til Wellington.
Wellington fik presset en smule kinin ud af franskmændene.
Wellington reddede mit liv.
Han må have høje tanker om dig, Richard.
Det har jeg også.
Jane, den lille sav, tak.
Oversættelse af Jonathan Elsborg, 2008